|
![](index/about.gif) |
Блакитний і білохвостий гну
На батьківщині блакитного гну називають „диким звіром". Він має неповторну зовнішність: голова і роги нагадують бичачі, грива і хвіст - кінські, але насправді це е вид антилопи.
   Ряд - Парнокопитні
   Родина - Порожнисторогі
   Рід/Вид - Cannochartes taurinus i C. gnou
   Основні дані:
РОЗМІРИ
Висота у холці: 100-140 см.
Довжина тіла: 150-240 см.
Довжина хвоста: 70-100 см.
Маса: самці - 160-275 кг, самки - 140-260 кг.
РОЗМНОЖЕННЯ
Статеве дозрівання: з 1,5-2,5 років.
Шлюбний період: у Південній Африці - з лютого по квітень, в Серенгеті - квітень-травень.
Вагітність: 8-9 місяців.
Кількість дитинчат: 1.
СПОСІБ ЖИТТЯ
Звички: стадні тварини; активні вдень; часто мігрують.
Їжа: трава заввишки до 10 см.
Тривалість життя: у неволі до 21 року.
СПОРІДНЕНІ ВИДИ
Бентбок, конгоні, або коров'яча антилопа.
  
Гну тримаються стадами, що нараховують декілька сотень голів. У роді СоппосЬаеіез всього два види. Білохвостий гну проживає тільки в Південній Африці, блакитний гну живе на території від Кенії до півночі Південної Африки.
РОЗМНОЖЕННЯ
  
Розмноження гну залежить віл доступності кормів. У південних районах Серенгеті стада антилоп випасаються з листопада по квітень, коли ллє дощ і є достатньо корму. У квітні відбувається спаровування, і стала мігрують у західну частину Серенгеті, а потім далі на північ у пошуках свіжої трави. Мігруючі стада складаються як з молодих, так і зі старих тварин обох статей.
   Ті стада антилоп гну, які не здійснюють щорічних міграцій, мають дещо іншу структуру. Самки з дитинчатами утворюють окремі стада, що нараховують від 10 ло 1 000 голів. Якщо корму досить, вони населяють ділянки площею всього декілька квадратних кілометрів. Молоді самці у віці одного року залишають стада самок і об'єднуються в окремі „холостяцькі" групи. У віці 3-4 років вони починають вести одиночне життя і пробують завоювати власні ділянки. Власниками територій вони стають або тільки на якийсь час, коли поряд проходять стада самок, або займають її протягом багатьох років. Домінуючі самці антилоп гну прагнуть злучатися з усіма дорослими самками, які з'являються на їхній території.
   Дитинчата народжуються на початку періоду дощів, коли вибір їжі найбагатший.
   Через чверть години після народження вони вже можуть стояти на ногах і бігати. До закінчення періоду лактації, протягом 9 місяців, дитинчата залишаються під охороною матері.
СПОСІБ ЖИТТЯ
  
Незважаючи на свій дивовижний і страхітливий зовнішній вигляд, антилопа гну не є ані агресивною, ані абсолютно мирною твариною. 3 наближенням непрошеного гостя гну спочатку проявляє занепокоєність - риє рогами землю і підкидає в повітря дерен, сопе, топає копитами і грізно розмахує хвостом. Вона навіть нахиляє голову, ніби готуючись до атаки. Якщо така поведінка агресора не налякає, гну відходить убік і повторює погрозливі маневри, стоячи тепер уже на віддаленні.
   При територіальних сутичках відбуваються подібні сцени. Випадковий порушник меж спочатку почує грізне, гучне мукання. Якщо ж застереження не подіяло, тварини починають бупатися. Супротивники із страшним стукотом вдаряють один одного своїми сильними рогами, але до серйозних пошкоджень справа доходить рідко. Найчастіше, у разі небезпеки, гну просто втікає.
   У стаді може перебувати більше 100 тварин, тому кожного гну охороняє сотня уважних очей. Якщо одна тварина помітить небезпеку, наприклад, зграю левів, що полюють, то вона видає застережні звуки, і вся велика група тварин відразу ж рятується втечею.
ЇЖА
  
Гну проживають у трав'янистих степах і рідколіссях, де знаходиться достатня для них кількість невисокої, молодої і соковитої трави. Така трава антилопам гну подобається і вабить їх на простори, які можуть бути спустошені пожежею, з обгорілими кущами і старою рослинністю, але які вже поросли молодою травою. Гну часто об'єднуються в стада з іншими видами антилоп. Від небезпеки вони ховаються у високих колючих чагарниках. Окрім трави, гну поїдають різні сукуленти і обривають листя з чагарнику карру. Гну виходять на пасовище відразу ж після сходу сонця, роблячи перерву тільки в найспекотніший час дня.
   Антилопи гну відомі своїми щорічними міграціями. Стада антилоп залишають території із регулярними засухами і подорожують у пошуках корму. Стада, що налічують тисячі голів, пересуваються по рівнині, стукаючи копитами і здіймаючи густу куряву, що являє собою справді дивовижне видовище. За ними слідують великі хижаки - зграї диких собак і гієни. Гну нерідко доводиться долати широкі річки, що призводить до великих втрат, оскільки багато тварин гине у воді. На мілководді на падаль, що пливе, очікують грифи і крокодили. Не всі гну мігрують. На територіях, де свіжої трави є вдосталь цілий рік, вони весь час тримаються осіло.
ГНУ І ЛЮДИНА
  
Люди полюють на гну в усій Африці. М'ясо цих тварин досить жорстке, але шкіра дуже міцна й високоякісна. Хвости використовують як віяла, для відгону мух. Хоча їхня вартість невисока, мисливці із задоволенням полюють на гну заради трофеїв.
   У XIX столітті багато гну стали жертвами бурів-колонізаторів, які м'ясом цих тварин годували робітників. З міцної шкіри гну виготовлялися сумки, пояси та інші модні товари. Масове знищення тривало ледве не 100 років, до 1870 року, коли живими залишилося всього близько 600 білохвостих гну. Тільки завдяки старанням бурів-колонізаторів другої хвилі цю тварину не було повністю винищено. Нові прибульці надали на своїх землях безпечний притулок залишкам стад і таким чином збільшили їхню чисельність. Оскільки гну харчуються тими самими кормами, що й худоба, їх нерідко вважають харчовими конкурентами одна одної.
   ЧИ ТОБІ ВІДОМО, ЩО...
- Слово „гну" прийшло до нас з мови готтентотів. Воно є наслідуванням звуку гучного, подібного на гавкіт дихання тварин.
- 3 6 новонароджених телят тільки одне досягає віку 1 року. Решта стають жертвами хижаків: левів, гепардів і собак. Найбільша зафіксована відстань між рогами гну - 85 см.
- У гну роги мають як самці, так і самки. Роги самців товстіші і важчі.
- Гну доглядають за шерстю, чистячи її об траву і розчісуючи об стовбури дерев або ... роги співродичів.
   ХАРАКТЕРНІ ОСОБЛИВОСТІ БЛАКИТНОГО І БІЛОХВОСТОГО ГНУ
   Білохвостий гну: темно-бура шерсть, широка голова зі жмутом жорсткого скуйовдженого волосся, грива на грудях і горлі, білувата смуга гриви на шиї і загривку, пряма спина, білий хвіст.
   Блакитний гну: голубувато-сіра шерсть з темними поперечними смугами на тілі, могутні плечі і загривок, худий круп і тонкі кінцівки. На спинці носа і на лобі шерсть довша. На шиї чорна або біла грива.
- Ареал блакитного гну
- Ареал білохвостого гну
МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ
Блакитний гну проживає на території від Кенії до півночі Південної Африки. Білохвостий гну живе виключно в Південній Африці.
ЗБЕРЕЖЕННЯ
Блакитні гну численні. На рівнинах Серенгеті мешкає близько 350 тисяч цих тварин. Білохвостий гну був майже повністю винищений в XIX столітті. У наші дні чисельність його популяції досягає 4 тисяч голів.
|
Корисна інформація:
|
|
|
![](index/pic01.gif) |
Поведінка тварин
Чи можуть тварини спілкуватися
одна з одною? Як окремим із
них вдається, не збиваючись зі
шляху, переміщатися...
детальніше... |
![](index/line2.gif) |
![](index/pic02.gif) |
Збереження
природи
З того часу, як людина
стала господарем планети
Земля, її діяльність
обумовила зміни довкілля
та почала діяти на умови...
детальніше... |
![](index/line2.gif) |
![](index/pic03.gif) |
Екосистеми
в Європі
Усі рослин та тварини
мешкають у тому середовищі
та в тих біотопах, що
відповідають певним...
детальніше... |
![](index/line2.gif) |
![](index/pic04.gif) |
Екосистеми
у світі
За сотні мільйонів років
до того часу, як на Землі
виникло життя, всі частини
світу являли собою єдиний...
детальніше... |
![](index/line2.gif) |
|